TVQS (Tv Quality Subtitle)
Pentru fiica mea MingXia
Londra, 2:30 PM
Bună, mamă.
Bună dragă. Am auzit veștile proaste. Diagnosticul tatălui tău nu e prea bun.
- Trebuie să vii. - Te-a pus să suni?
Nu în așa de multe cuvinte.
Ne-am văzut timp de 15 minute vara trecută.
Cu apartamentul său, contul de la bancă, asigurarea, universitatea...
Sora ta este în Australia. Este prea mult pentru mine.
O să văd dacă poate să vină și Gaelle.
Bună, dragostea mea.
- Se simte mai rău? - Trebuie să fiu acolo.
Voi veni.
INVAZIILE BARBARE
Traducerea și adaptarea Patronu (patronu@post.ro)
Trupul lui Hristos.
Ceremonia este aici.
Trupul lui Hristos.
- Ce mai face Dl. Desmarais? - Nu știu. Nu sunt Dl. Desmarais.
Îmi pare rău, sistemul de calculatoare este vraiște.
- Constance Lazure. - Soția mea Louise.
Cred că vă este greu să-I aveți aici.
L-am dat afară cu 15 ani în urmă.
Așa că fie că este aici, fie că și-o trage cu cine știe ce colege acasă...
Las-o baltă. Știi doar că au trecut mulți ani...
de când nu mi-am mai tras-o cu vreo colegă.
- Și Raphaelle Metellus? - Era eleva lui Dominique.
Erai profesorul ei personal? "În genunchi și gura mare."
Mai bine mi-aș vedea de treabă. O zi bună în continuare!
Și dumneavoastră.
L-am sunat pe Sebastien ca să-i spun.
- Da? - Nu ești bucuros?
- Minunat, ne putem juca cu jocurile sale. - Este încă tânăr.
Bine, dar n-ar fi putut să citească o singură carte în viața lui?
Orice carte? Ți se pare că cer prea mult?
Nu prea citește, dar câștigă într-o lună mai mult decât faci tu într-un an.
- Mulțumesc mult. - Este în regulă, aveam loc.
- Zboară la Belfast Luni... - S-ar putea să stau mai mult.
Dragul meu!
Trebuie să fi frânt de oboseală. Cât este ceasul la tine? 2 a.m.?
- Gaelle, ce mai faci, dragă? - Bine, mulțumesc.
- Bună ziua, domnule. - Tinere.
- Ți-o amintești pe Gaelle? - Gaelle este de neuitat.
Ce mai faci?
- Fară camere private? - Am noroc că nu sunt în hol.
Am încercat, însa nu mi-a răspuns decât robotul.
Tata este foarte bolnav. Te rog contactează-mă.
Ce văd nu este prea încurajator.
Dar ca să fi sigur voi avea nevoie de o examinare PET.
Vezi dacă pot să facă asta. O pot trimite prin satelit.
PET vine de la Tomografie cu Emisie de Pozitroni.
Este o listă de așteptare între 6 și 12 luni.
Se duce la Burlington astăzi? Au una...
dar este foarte scumpă. 2000 de dolari americani.
- Banii nu reprezintă un impediment. - Ai mare noroc.
Niciodată nu mi-ai ascultat trupul.
- Dar nu vreau să te învinuiesc. - Uite trebuie să mă îmbrac.
O ambulanță mă va duce la Burlington în 10 minute.
Gata cu scuzele!
- Pentru tratamentul meu cu radiații. - Nu!
- Aparatura de aici este prea veche. - Nu mă mai evita.
Acesta este fiul meu, Sebastien, va veni cu mine.
Este o femeie pe care am cunoscut-o cu mult timp în urmă.
Nu puteam veni singur.
- N-ai mai fost niciodată aici? - Nu.
Dar vă vedeți destul de des.
Întodeauna pe teren neutru. De obicei în restaurante.
- A venit la dvs. acasă? - Uneori.
Dar dvs. n-ați venit niciodată aici.
Nu. Aici își aducea amanta.
Cu puțin noroc vom găsi niște chiloței.
Mă bucur că Sebastien s-a dus cu el astăzi.
Este foarte important ca să vorbească.
"De Crăciun printre aparate, De Paște la doi metri sub pământ."
Am rezultatele.
Nu arată prea bine. Nu arată bine deloc.
Nu putem fi siguri, însă marja de eroare este aproape nulă.
Suferă rău?
De ce nu-I aduceți aici? Măcar n-ar mai suferi.
O să ne ocupăm noi de asta.
Îmi pare rău, prietene.
Baltimore nu e prea departe. Șapte ore cu mașina, o oră cu avionul.
- Nu mă voi duce în exil. - N-ai vrea să ai propria cameră...
cu propria baie și propriile Cd-uri? - Ce Cd-uri?
Ca să poți asculta muzică. Au asta în țările civilizate.
- Știi cât costă asta? - Nimic. O să am eu grijă.
- Nu voi știi nimic. - Vom merge cu toții mâine.
Nu, nu vom merge. Nu voi merge în State...
Am votat pentru Medicare, și voi accepta toate consecințele.
Doar idioții refuză să se schimbe.
- Vreau să stau cu prietenii mei. - Prietenii tăi? Unde sunt?
Dominique e plecat, dar Pierre...
Nu ai pe nimeni. În afară de bezmeticul ăla de dimineață.
- Care bezmetic? - Nu asta-i relevant.
Lacrimile, ochi dați peste cap: Remy al meu!
- Despre cine vorbește? - Marlene Dupire.
Nu te-ai culcat cu Marlene Dupire?
Este o adevărată nebună, toata lumea știe asta!
- Ți-ai destrămat familia pentru una ca ea? - Nu am destrămat nimic!
Ai ruinat viața mamei, adolescența mea...
Sylvaine mă învinuiește pe mine pentru eșecurile ei?
Iubește marea, călătorește în lumea întreagă, livrând iahturi.
A absolvit o facultate.
S-ar putea să fii un milionar, dar nu știi nimic!
Știu că nu voi sfârși ca tine! Ea este motivul pentru care sunt aici.
Ea m-a crescut, nu tu!
Nu trebuie să prinzi un avion spre Hong Kong?
N-am nevoie de tine nici măcar pentru o clipă!
Du-te dracu!
- Să ți-o trag! - Du-te dracu!
- Ne întoarcem la Londra. - Nu poți.
I-am oferit cel mai bun spital și a refuzat.
L-ai auzit. Nu se va schimba niciodată.
- Vrei să ai copii? - Cu siguranță.
Până nu vei fi părinte nu vei înțelege.
Ți-a schimbat scutecele.
Ți-a sunat profesorii în fiecare lună pe parcursul școlii.
Și-a dorit atât de mult să o duci bine.
Când ai avut meningită la trei ani...
te-a legănat în brațe timp de 48 de ore...
fără oprire, pentru a păstra moartea la distanță.
Nu-ți poți aminti asta.
Ce-ar trebui să fac?
Găsește-i prietenii. Caută-i o cameră confortabilă.
Nu este prea greu.
Ministerul interzice schimbarea spitalelor. În fine, I-au pus în holul de la urgențe.
- Etajul de mai jos este gol? - De doi ani.
- S-ar putea muta aici? - Înghețată cu plăcinta ta?
Poți întreba întodeauna la administrație. Mult noroc!
Voi pleca acum.
Sunteți tare norocos să aveți un fiu care să vă iubească atât.
Așa crezi?
Câți copii vin aici?
Uită-te în jur! Vezi mulți copii la căpătâiul parinților?
Eu sunt în fiecare zi aici, așa că știu.
Tatăl tău a fost internat aici? A murit aici?
- Într-un final. - L-ați vizitat?
Trăia în Chicoutimi, iar eu eram în Montreal.
Vii din Anglia?
Londra, Chicoutimi, sunt pentru dvs. același lucru? Ești confuz?
Când s-a terminat apăsați pe "Sfârșit". Așa îl veți opri.
Este greu dar dacă te vei concentra, o să reușești.
Bună tată! Vezi, Oceanul Pacific.
Am navigat de la Syndney la Noua Caledonia...
pe Insula Paștelui și în final la Valparaiso.
Îți trimit mult aer de mare.
Se spune că este bun pentru sănătatea ta.
Trebuie să mă duc. Transmisiile prin satelit costă o avere.
Îți transmit multe sărutări. La revedere pentru moment!
- Ecuson de intrare? - Dna. Pelletier? Lloyd din Londra.
- V-au dat una? - Nu.
Ultima ușă pe dreapta. Dar data viitoare o să aveți nevoie de un ecuson.
Bună ziua. Pauline Joncas-Pelletier.
Vă rog luați loc.
Sunteți de la Lloyd din Londra?
Nu, am spus asta doar ca să intru.
Tatăl meu este aici. Aș vrea să- I mut la etajul liber.
Am aranjat ceva mai confortabil.
Minunat!
Este nevoie de aprobarea noastră...
pentru toate programele ce implică membri de famili.
Însă din nefericire fondurile noastre sunt condiționate...
de către deciziile Ministerului.
Este absolut imposibil să luăm decizii în folosul beneficiarilor individuali.
- Sunt sigură că personalul nostru... - Am pregătit dosarul ăsta.
Trebuie să înțelegeți, resursele noastre sunt alocate în funcție de...
rezultatele date de sondajele regionale 02.
Asta-i o prostie. Nu suntem în Lumea a Treia.
Gândiți-vă.
Chiar dacă închidem ochii, avem nevoie de aprobarea uniunii.
- Iar asta e o problemă! - Mă ocup eu de ei.
Dosarul ăsta va fi actualizat zilnic. Mă voi întoarce mâine. Mulțumesc!
Este o cameră la etajul liber. Va dura doar 5 minute. Vreau doar să-ți arăt.
Mă voi întoarce în cinci minute.
Îmi pare rău, luați-I pe următorul.
Vreau să înființez o cameră la etajul ăsta. Am putea...
Nimic nu se întâmplă fără acordul uniunii.
Începe și se termină cu uniunea. Înțelegeți?
Am venit la tine, nu?
Va trebui să-I vopsiți, să spălați podeaua...
O clipă, omule.
Vorbești de ceva în afara programului, îți dai seama. Iar băieții mei nu.
Plătit cu bani gheață.
- Bani gheață? - Bani gheață. un singur vopsitor.
Doi.
Șase ore.
Opt.
Care-i plata?
- 40 de dolari. - 35.
- Vreau un pat, draperii, scaune... - Uite omule, noi nu facem așa ceva.
Angajează o echipă, și supraveghează tu munca. Și taxează-mă cu un preț rezonabil.
- Rezonabil? - Să spunem 25%.
Uite 2500 de dolari pentru început. Ne întâlnim o dată la doua săptămâni.
Unde mi-e laptopul?
- Ce? - Calculatorul meu.
- Pe podea. - Nu este acolo..
- Trebuie să fie. - Nimic acolo.
- Pe podea, nu în dulap. - Nu sunt nebun. Nu este acolo.
Cineva trebuie să-I fi luat.
- Cine? - Nu știu.
Aveam vreo 50 de email-uri. Cum o să le recuperez?
Întreaga mea afacere cu Norvegia. Nu am facut nici o copie de siguranță.
- Știi cu ce mă ocup? - Nu, nu mi-ai spus niciodată.
De ce să te deranjezi? Nu mă asculți niciodată!
Erau, câți, 3000 de morți. Din punct de vedere istoric asta e nesemnificativ.
Spre exemplu în Statele Unite...
50,000 de oameni au murit în bătălia de la Gettysburg.
Ceea ce este semnificativ...
este lovitura din inima Imperiului.
În conflictele anterioare - Coreea, Vietnam, Războiul din Golf...
Imperiul a reușit să mențină barbarii în afara porților, a frontierelor sale...
În acest scop, oamenii s-ar putea uita înapoi la întâmplările din 9/11,
și ar putea vedea în asta...
ca un început al marilor invazii barbare.
Alain Lussier, mulțumesc. - Plăcerea a fost de partea mea.
Mă scuzați, tocmai mi-a fost furat calculatorul.
Da? Completați formularul ăsta.
- Pentru ce? - Este pentru Poliție.
Uite, le am pe astea de Luni.
Poliția investighează ceva vreodată?
Nu, doar când este vorba de violență fizică.
Săptămâna trecută o femeie a fost violată în spălătorie, așa că au venit.
Așa ar fi aici 24 de ore din 24.
E ușor să jefuiești pacienții. Jumătate din timp îl petrec dormind.
Iar uniunea protejează angajații.
Nu prea avem ce face.
Ronald?
- Ce pot face pentru tine prietene? - Mi-am pierdut calculatorul.
Poate în camera tatălui meu. Așa că dacă cineva îl găsește din întâmplare...
O să întreb, însă nu-ți promit nimic.
- În caz că. - Exact, în caz că. Vom verifica.
Mulțumesc, apreciez asta.
Alo? La telefon.
Bineînțeles că-mi amintesc de tine, Sebastien.
Ce mai faci?
Da, a trecut ceva vreme.
Este foarte bolnav.
Și este singur, cu excepția mamei.
Știam că este internat în spital, însă nu mi-am dat seama...
Nu vin aproape niciodată în Montreal, așa că...
Daca mai este încă în spital?
Pierre, am nevoie de tine, acum.
Școala va începe și n-am găsit pe cineva să se ocupe de ei, copiii sunt bolnavi...
Asta-i viața. Întodeauna la fel.
O să încerc să prind un zbor.
Spuneți asta din cauză că perioada asta este atât de oribilă.
Nu oribilă în mod special. Nici pe departe.
În ciuda tuturor părerilor, secolul XX nu a fost chiar atât de sângeros.
S-a convenit că războaiele au făcut aproximativ 100 de milioane de victime.
Adaugă încă 10 milioane pentru gulagurile rusești.
Închisorile chinezești, nu vom știi niciodată,
dar să spunem 20 de milioane.
Așa ca sunt cam 130-150 milioane de morți. Nu-i chiar așa de impresionant.
În secolul XVI, spaniolii și portughezii au reușit...
fără camere de gazare sau bombe...
să măcelărească 150 milioane de oameni în America Latină.
Cu topoare! Asta da muncă.
Chiar dacă au avut sprijinul bisericii, a fost o adevărată realizare...
Așa că olandezii, englezii, francezii și mai târziu americanii..
i-au urmat și au mai măcelărit încă 50 de milioane.
200 milioane de morți în total!
Cel mai mare masacru din istorie a avut loc chiar aici.
Și nu exista nici măcar un muzeu asemănător cu cel dedicat Holocaustului.
Istoria omenirii este o istorie plină de orori!
Au avut un program de încercare cu heroină.
Să se vadă dacă mai există încă.
Heroina e cu 800% mai eficientă ca morfina.
- Asta-i o diferență uriașă. - Bine, merci.
- Odihnește-te puțin. - Așa o să fac, noapte bună.
Sunteți prieten cu primul ministru, sau cu vreo vedetă de hochei?
- Fiul său are grijă de el. - Știu. Și fraierul nu vrea să- i mulțumească.
Fiul meu este foarte ambițios și un capitalist adevărat.
În timp ce eu am fost un socialist senzual.
Senzual nu este nici măcar o mică parte.
- Destrăbălat! - Bestial!
- Lasciv! - Pervers!
- Ce mai faci păcătosule? - Mai bine!
Dă-mi un sărut șarpe înveninat ce ești!
- Te-ai întors? - Ieri?
- Și Alaska? - Minunată și rece, ca și mine!
Vezi soră? Minunata mea noră, brava mea nevastă, și două amante minunate.
- Pot muri împăcat. - Veți arde în flăcările iadului.
Însă n-am să fiu singut. Sunt siguri, dar având în vedere depravarea acestora...
o să se pârlească alături de mine.
În timp ce tu vei cânta la o harpă în Rai...
pentru eternitate, așezat între Papa Ioan Paul al II- lea...
un polonez ursuz, și Maica Tereza, un albanez slăbănog.
Boala i-a afectat și creierul.
Nu, este un adevăr etnologic, Louise.
Albanezii sunt adesea slăbănogi iar polonezii sunt adesea ursuzi.
"Pentru ca ne-norocurile Poloniei sunt dovada cea mai bună că Dumnezeu există!"
Bună ziua. Aș vrea să vorbesc cu cineva...
un ofițer sau un detectiv de la departamentul narcotice.
Luați loc vă rog.
- Vino să stai grasule? - Ce cauți aici?
Acesta este Alessandro.
Am auzit multe despre tine.
Gilles Levac. Partenerul meu, Kim Delgado.
- Luați loc. - Mulțumesc.
Tatăl meu este spitalizat aici în Montreal.
Este îngrijit necorespunzător, bineînțeles, și suferă foarte mult.
Un prieten mi-a sugerat să-i duc niște heroină.
Știu foarte puține despre droguri. În timpul studenției am fumat iarbă.
Drogurile sunt vândute în fiecare oraș, iar Poliția știe unde.
Am sperat, poate puțin naiv, dacă mi-ați putea recomanda niște locuri...
unde aș putea găsi heroină de calitate.
Este într-adevăr fascinant cu excepția unui singur fapt...
meseria noastră este să arestăm traficanții, nu să ajutăm eventualii cumpărători.
Gândiți-vă la mine ca la un tip isteț, care încearcă să nu irosească timpul.
Gândiește-te la mine ca la un tip îndeajuns de deștept...
încât să nu vrea să vadă un titlu de ziar:
"Poliția îl ajută pe reporterul nostru să cumpere heroină."
Nu sunt...
Nu vrem să ajungem să dirijăm traficul în Chibougamau.
- Mă jur că nu sunt reporter. - De ce ar trebui să te credem?
Sunt operator financiar la MacDougall Deutsch. Este ușor să verificați.
Este foarte ușor să faci rost de acte false.
Îmi cer scuze că v-am deranjat.
Voi încerca în discoteci.
Uite, familia Citrouillard!
Claude, nu pot să cred! Ce mai faci?
Heroina obișnuia să fie doar pentru bogați.
Acum prețurile au scăzut iar situația s-a schimbat.
Dar în mod tradițional este drogul muzicienilor și al poeților...
- Vrei să-mi întreb prietenii? - Nu vreau nimic.
Eu doar repet zvonuri care circula prin media.
Bine.
Cu ce te ocupi mai exact?
Draga mea, sunt directorul Universității Institutului Roman.
Cu ce se ocupă mai exact, Universitatea Institutului Roman?
Ne ocupăm cu coordonarea agențiilor culturale...
ce plasează studenții canadieni în Roma.
Și câți studenți canadieni sunt în Roma?
De fapt sunt foarte puțini.
De ce întrebați?
Nu place să știm cum sunt cheltuiți banii noștri.
Suntem o corporație foarte modestă.
În mod normal directorul are asigurată cazare gratuită...
...unde sunteți bineveniți să veniți.
- Nu ați avut probleme cu reducerile? - Imposibil.
Institutul este îngropat într-o mlaștină bugetară a afacerilor externe.
Ministerul nici măcar nu știe că existăm.
Cu cine ar fi trebuit să mă culc ca să obțin postul ăla?
Mă tem că oamenii cu care m-am culcat ar fi imuni la farmecele tale...
oricât de puternice și abundente ar fi fost.
- Abundența are fanii ei dragă. - Nu și în Afaceri Externe.
Asta este?
- L-a găsit cineva? - Asta este.
Trebuie să-i găsesc heroină. Am nevoie de cineva cu multe relații.
Am fost plecat prea mult timp.
Singurele prafuri pe care le mai folosesc acum sunt "Baby's Own".
Aș putea s-o întreb pe fiica mea. Ți-o amintești pe Nathalie?
Da, foarte puțin.
Nu pot să-ți promit nimic. Rareori aud vreo veste de la ea.
Bună, dragă. Sunt mama. Diane.
Mi-e dor de tine iubito.
Uite, ți-I amintești pe Sebastien, fiul lui Remy?
Vă jucați adesea împreună când erați copii.
Vrea să vă întâlniți. Are nevoie de niște informații.
Așa că dă un telefon când vrei, la orice oră.
Dacă nu vei dori să vorbești cu mine, îți voi lăsa numărul lui.
Trebuie să ajungem la Costco înainte de 6. Avem nevoie de o grămadă de scutece.
Întreținutul copiilor costă atât de mult.
De ce oamenii din Lumea a Treia au atâți de mulți copii?
Ce lucru prostesc ai spus.
Îți compătimesc studenții dacă le predai prostiile astea!
- Ai luat cartea despre care ți-am vorbit? - Care?
"Vindecarea Interioară" de Swami Rapudanthra.
Nu, din păcate nu.
Ți-o voi aduce. Trupul tău își are lăcașul in creier.
Boala începe și se termină în creier. I-am tot spus lui Pierre asta.
- Pai noi vom pleca. - Pe curând.
Câți ani are? Nu este vorba de vârstă. Sânii îi depășesc capacitățile mentale.
Termină.
Este adevărat! Cantitatea de sânge pe care o necesită...
stoarce creierul. Este psihologic. - Fără șmecherii.
Mi-a oferit două fete care mi-au modificat întreaga viață.
Și o singură atingere a mâinilor ei mă incită la maxim.
Ceea ce trebuie să recunoști că este foarte neobișnuit pentru vârsta noastră.
Nathalie?
Nu te-am recunoscut. Intră.
Lucrezi cu normă întreagă?
- Cu ce te ocupi? - Sunt redactor.
Pentru o editură?
- Boreal Press. - Deci ai un orar flexibil.
Propunerea mea este să-ți plătesc pentru provizii...
cât și pentru ale tatălui meu.
- Vrei maro sau negru? - N-am nici cea mai vagă idee.
Am încredere în tine.
- N-ar trebui. - De ce nu?
N-ar trebui să ai vreodată încredere într-un dependent de droguri.
Își fac un obicei din a minți.
Este chiar acolo.
- Cât? - 500 de dolari.
Este destul de răcoare, nu?
Fata este nevinovată. Îmi face un favor.
Arestează-mă pe mine, dar pe ea las- o în pace.
Să te arestez pe tine?
- Mă crezi fraier? - Deloc.
L-ai găsit pe Olivier în două zile. Felicitările mele.
- Olivier? - Traficantul.
- De ce nu-I arestezi pe el? - Vrei să arestez pe toată lumea?
- Îl recunoști? - Este Michel Richer, biologul.
Nu arestezi niciodată distribuitorii?
Întodeauna. Lucrăm 2-3 ani, și ridicăm câte un cartel iranian.
Iar iraqienii le iau locul.
Sau libanezii, turcii, italienii.
Se cere prea mult. Este o adevărată invazie.
Ce cauți aici? Vreau să spun, acum?
- Meseria mea. - Înțeleg.
Păstrezi ritmul.
Peștii mușcă bine la lacul lui Zampino.
E timpul să mergem la pescuit.
Ce ai studiat?
- De ce întrebi? - Din curiozitate.
Criminologia și psihologia. Tu?
Matematica și economia.
- Ai grijă. - Și tu.
- Nu-ți mai amintești de mine? - Nu.
Am fost foarte apropiat cu mama ta.
- Vrei să spui că te-ai culcat cu ea? - Nu doar asta.
- Ați fost căsătoriți? - Da.
Cei căsătoriți nu apucă dimineața.
Îi vedeam dacă mă trezeam noaptea.
Din perspectiva unui copil, poate părea destul de dezgustător.
Îl numim eliberare sexuală.
- Ce este aia? - Heroină.
Provine din opiu, nu?
Este morfină amestecată cu chimicale.
Ți-o vei injecta?
Mai întâi o vom inhala și după aia mai vedem.
Este incredibil să...
Liniște acum. Încearcă să te concentrezi.
Prima dată este cel mai bine. Este lucrul după care tânjești.
Se numește zborul dragonului
- Neața. - Bună dimineața.
- Miroase. Ai fumat? - Nu. Am aprins o lumânare și am meditat.
- Unde îți este lV-ul? - Dr. Levesque I- a îndepărtat.
Bună dimineața.
Inspirați adânc.
- Vă doare aici? - Da.
- Și aici? - Da și acolo.
- Este de nesuportat? - Dumnezeule, nu!
- Sunteți destul de bine dispus. - Nici nu s-ar putea mai bine!
- Cum ați dormit? - Ca un prunc.
Atunci n-am să vă mai prescriu calmante.
- Lăsați-o baltă! - Minunat.
Întodeauna am spus, cu cât ești mai lucid, cu atât mai bine.
Vreau să rămân lucid până la moarte.
- Minunat, Dle. Paranteau. - Mulțumesc mult, Dre. Dube.
Nu sunt Dr. Dube.
Surprinzător, întrucât nici eu nu sunt Dl. Parenteau.
Cine-i el?
Totul a început cu Maria Goretti.
- Exact. Fata care a spus, nu! - Care era Maria Goretti?
- O țărancă portugheză. - Portugheză? Santa Maria Goretti!
- Era italiancă? - Din Nettuno.
Portugalia, aia-i Fatima, năluca, fecioara, păstorița.
- Secretul Fatimei. - Pe care numai Pobe îl putea auzi.
- Sărmana Canada, în 1960. - Uite, am crezut.
Așa că au filmat impresionanta viață a Mariei Goretti.
- Cu cine e în rolurile principale? - Mi-am ruinat mințile.
Ines Orsini.
Bineînțeles! Nemuritoarea Ines Orisini! Cum de am putut s-o uit?
- Am văzut-o la Padova cu iezuiții. - Eu, și Iezuiții la Brebeuf.
Eu, la seminarul Chicoutimi.
Pe parcursul întregului film, nemuritoarea Ines Orsini...
este acoperită din cap până-n picioare.
Dar la un anumit moment dat trebuiau măcar să sugereze natura dorințelor animalice...
ale unui violator.
Așa că inegalabila Maria își bagă minunatele ei picioare în ocean.
Cu un gest pretențios dar în același timp și modest, își ridică fusta...
- Coapsele Inei Orsini! - Chiar și eu îmi amintesc!
Râurile de spermă pe care le-am vărsat, gândindu-mă la coapsele ei.
Așa se explică creșterea neobișnuită a nivelului râului Sf. Lawrence.
Ani de zile am adormit excitat, visând la Ines Orsini...
până în ziua când am vazut-o pe...
Francoise Hardy la TV cântând "Baieții și fetele".
- Brusc am devenit imun la vrăjile Inei. - Maria Goretti, singură...
abandonată - soarta unei femei...
Pentru mult timp m-am culcat cu Francoise Hardy. Am fost foarte fericiți.
Până când am descoperit-o pe Julie Christie înttr-un film.
Nubuna noastră aventură a durat șase luni...
până am cunoscut-o pe Chris Evert, campioana de tenis...
pe care am părăsit-o pentru sublima Karen Kain...
care dansa carmen în Marsilia.
Toată viața mea m-am culcat cu cele mai frumoase femei.
Însă într-o dimineață m-am trezit gândindu-mă...
că am adormit visând la Caraibe.
Înbătrânisem. Femeile mi-au părăsit visele.
Trecuse atâta timp de când nu mai visasem un bărbat.
Cu ce te ocupi mai exact?
Ești președintele unei firme petroliere norvegiene.
Ai cumpărat un câmp petrolier în Marea Nordului de la o companie americană.
Produci petrol la 7 dolari larilul, și îl vinzi cu 25.
Însă nu vrei să te expui fluctuației prețurilor. Cum?
- N-am nici cea mai mică idee. - Mă vezi, facem schimb.
Ce-i aia?
O înțelegere în care banca mea te plătește...
un preț fix iar tu plătești fluctuațiile.
Îți poți vinde petrolul la un preț stabilit pentru o anumită perioadă de timp.
Pe scurt...
eu mă voi ocupa de riscurile financiare.
Ești bun la ceea ce faci?
Destul de bun.
Poți ruga șoferul să oprească la lac?
Probabil.
Aș vrea să-I revăd.
La Berkley mi-am obținut diploma alături de Locken și Donaldson...
doi viitori câștigători ai premilor Pulitzers.
Nu erau mai buni ca mine, dar erau americani.
Eu, m-am întors aici, am început să predau, m-am căsătorit...
Iar apoi... nimic.
- Femeia te-a ținut prea ocupat. - Aia a fost foarte puțin cum am mai spus.
Nu, ceea ce mi-a lipsit a fost extravaganță.
M-am orientat spre lucruri minore...
în apartamente slab încălzite din cartierul de est.
Am fost înlocuită în mai puțind de 48 de ore.
Decanul nici măcar nu și-a luat rămas bun.
Până și ultima secretară primește o prăjitură pentru concediul de maternitate.
Doamnelor și domnilor, din motive de sănătate nu voi reuși să termin...
ce am de făcut până la data stabilită.
Dna. Raphaelle Metellus mă va înlocui.
Asta ne va afecta termenele limită?
Nu, termenele limită și datele examenelor rămân neschimbate.
Aveți alte întrebări?
- Mult noroc. - Mulțumesc.
Așa cum ați văzut săptămâna trecută,
alegerile din 1840 au fost destul de zbuciumate.
Partidul Whig...
cu un nou format, din patru unități distincte...
Mai întâi, Partidul Național Republican, care urmează ideologiile lui Adams și Clay,
fondatorii partidului.
Irina e acasă, trebuie să plec acum.
Cumpără Nathalie pentru tine?
Este o prietenă.
Dacă ești obișnuit cu asta, poate că ar trebui s-o faci direct.
Este doar ceva temporar.
Totul în viață este temporar.
"Nu poți înota în același râu de două ori," a spus...
cum îi spune? Știi tu...
Nu te poți baza pe Nathalie. Te va lăsa cu ochii în soare.
Vom vedea.
- Știi unde locuiesc. - Sigur.
- Ce faci? - Te așteptam.
- Tot timpul îmi stă gândul la tine. - Știu, mi-ai mai spus.
Noaptea îmi imaginez cum sângerezi pe stradă, împușcată.
Sunt întodeauna atât de speriată. Este de nesuportat.
Îți imaginezi prea multe.
Știi doar că asta nu mai poate continua.
Bineînțeles că știu. Știu mai bine ca tine.
Știu că este vina mea, asta mă sfâșie.
Asta nu schimbă nimic. N-am nevoie de asta.
Nu-ți prea pasă de viață?
Nu prea.
Eram cam ca tine când aveam vârsta ta. Gata să mor oricând. Nu-mi păsa de nimic.
Din cauza asta tinerii ajung cei mai buni martiri.
Este paradoxal, însă o viață crește în tine...
când începi să scazi: Mi-au mai rămas 20 de ani, 15, 10.
Când realizezi că este pentru ultima dată.
Îmi cumpăr ultima mașină.
Aceasta este ultima mea călătorie la Genoa, Barcelona...
- Nu voi trai atât de mult. - De unde știi?
Supra-dozele sunt destul de frecvente.
Însă nu-ți poți da seama niciodată.
Poate vei ajunge să ai o bătrânețe foarte lungă.
Nu putem descifra trecutul, așa că nu știu cum am putea cunoaște viitorul?
Numeni nu știe ce i se va întâmpla.
Exceptându-mă pe mine acum. eu știu.
Ești speriat?
Sigur că da. Nu vreau să mor. Iubesc viața atât de mult.
- Ce iubești atât de mult? - Totul.
Vinul, cărțile, muzica, femeile, însă înainte de toate, femeile.
Mirosul lor, gura lor, atingerea pielii lor.
- Ai avut parte de multe în timpul vieții? - Da.
- Și nu ți s-au părut toate asemănătoare? - Puțin.
Însă nu m-am plictisit niciodată de ele.
Încă mai ești atât de șarmant ca altădată?
Nu. Odată ce înaintezi în vârstă pierzi multe.
Îți mai place vinul?
Din păcate nu. Cel puțin nu la fel de mult ca propiul ficat.
Călătoriile pe care le-ai vizat, le-ai facut până la urmă?
În zilele noastre sunt turiști peste tot.
Nu este prezentul cel care ține totul laolaltă, este propiul trecut.
- Acea viață este deja moartă. - Poate.
Mă așteptam la un bătrân comerciant de artă,
nu la o domnișoară atât de atrăgătoare.
Vă avertizez că nu sunt specialistă.
Odată demult toți de aici erau catolici.
Ca în Spania sau Irlanda.
La un anumit moment dat în 1966, bisericile s-au golit, în câteva luni.
Un fenomen foarte ciudat care încă n- a fost explicat.
Așa că acum nu mai știm ce să facem.
Autoritățile vor să vadă dacă mai are vreo valoare.
- Valoare comercială? - Da.
Mai aveți vreun manuscris franțuzesc din secolul 18?
Americanii le-au răpit. Au mai rămas câteva exemplare în muzee.
Sunt sigur că asta are o mare valoare pentru oamenii de aici,
pentru amintirea comunității.
- Este ceva aici ce am putea vinde? - Pe piața mondială?
Sincer, nu-mi prea dau seama.
În alte cuvinte, este cam fără rost.
O să vă conduc afară.
Papa Pius al XII-lea stă ca un nesimțit pe scaunul său în prea-sfântul Vatican...
în timp ce Primo Levi a fost dus la Auschwitz... Asta nu-i trist!
Este dezgustător! Odios!
Dacă ce spuneți este adevărat, și istoria este un lung șir de crime...
atunci trebuie să existe cineva care să ne poată ierta.
Asta-i credința mea.
Te invidiez.
Dacă măcar aș fi scris.
N-ai scris nimic?
Câteva hârtii ici și colo, nimic important.
Ce faci?
- Ce faci? - Mă deranjează.
Ce-ai fi scris?
Arhipeleagul Gulagurilor, Tabelul Periodic.
- Pe bune la cursul ăla? - Niciodată.
Atunci?
Măcar aș fi lăsat ceva în urmă. Trebuie să reușim, chiar și în felul nostru.
Ca să putem spune că am făcut tot ce puteam.
Astfel putem muri liniștiți.
- Sunt un eșec total. - Măcar îți dai seama de asta.
Sunt atâția profesori infatuați, insuportabili.
Nu-ți cunosc fiica, dar Sebastien nu e tocmai un eșec.
- Nu din cauza mea. - N-ai de unde să știi asta.
- Ne-am gândit să vă facem o vizită. - Toată lumea se întreabă cum vă simțiți.
- Nu toată lumea, bineînțeles. - Ați fi surprins.
La ultimul curs nimeni nu părea prea mișcat.
- Nu aveam nici cea mai mică idee atunci. - Exact. Acum că ați plecat...
Vedem ce-am pierdut.
Mă bucur să aud asta. Sincer.
Ar trebui să plecăm.
- Avem un curs cu Dl. Roby la 4. - Duceți-vă atunci.
- Succes. - Mulțumesc.
- Nu renunțați. - N-o voi face.
- Niciodata n-aș fi crezut. - Te-a surprins.
Pentru unii ca ei sunt simpatici.
Nu e vina lor. Nu i-a învățat nimeni.
- La prețul ăsta vom veni tot timpul. - Vom vedea.
Nu vreau.
- Am căzut de acord. - Nu, mulțumesc.
Vrei să-I împărțim pe-al ei?
Ne căsătorim vara viitoare, la părinții mei în Franța.
Vei vedea, capela este minunată.
Eu și Louise ne-am căsătorit...
într-o zi întunecată de Februarie într-o mică suburbie.
Așa încât să ne putem culca împreună fără să ne mai bată la cap familiile noastre.
Vreau o nuntă pe Loire.
6 luni mai târziu am înșelat-o.
- Asta a fost rapid. - Într-adevăr.
Când I-am cunoscut pe Sebastien, am zis:
Cu el va fi pentru totdeauna, nu va mai exista nimeni altcineva.
Sper să dureze, pentru binele tău.
- Pentru că, știi, dragostea... - Nu, nu, nu! Nu "dragostea."
Maică-mea și taică-miu vorbeau așa. "Dragostea."
Te iubesc. Te iubesc prea mult. Nu te iubesc.
Nu poți clădi o viață pe filozofia unui cântec pop.
Iubește-mă cu tandrețe. Iubește-mă, nu mă iubi. Este ridicol.
Părinții mei au divorțat când aveam trei ani.
Ani la rândul tata venea la masa de prânz Duminica.
Cu jumătate de oră înainte de a pleca, eu dispăream.
Mă așezam în fața roților mașinii sale ca să nu poată pleca.
Copiii mei nu vor trece prin asta.
Plăcerile mele nocturne sunt oferite de TV-ul meu...
cu ecran mare Toshiba, de la capătul patului.
Gata cu giugiulelile?
- S-a terminat. Am văzut destule tavane. - Pentru totdeauna?
Mi-am închis magazinul, și mi-am pus patinele în cui.
- Lucrurile sunt mult mai liniștite acum. - Măi, măi.
Ea este în Bologna toată săptămâna iar eu la Roma.
Mai este weekend-ul, dar...
Nevastă-mea adoarme în pat cu copii.
Minunat, acum poți reciti Tocqueville.
Asta am și făcut. 2000 de pagini pe hârtie adevărată.
Este din ce în ce mai cultivat, iar prostata din ce în ce mai umflată.
Îmi pare rău, dar tot mi-a plăcut foarte mult.
La țară este un bătrân cowboy care...
Cowboy? Ești cu un cowboy acum?
Da. este un bătrân cowboy pe care-I chem...
să ne mai "jucăm" din când în când împreună.
- Să vă "jucați" împreună! - Da, dar ne-am certat.
N-o să înțeleg niciodată bărbații.
Toată viața mea m-am întâlnit cu niște puștani...
care se gândeau doar cum să scape după ce-și satisfăceau nevoile.
Zilele trecute, ca un compliment, i-am spus cowboy- ului meu:
Că încă mai putem avea atracție sexuală și la vârsta noastră.
Era incitat. Nu vrea să fie un obiect sexual...
vorbea despre masculinitatea sa. - Adorăm asta!
A invocat faptul că paternitatea merge înainte...
fără a-și descoperi latura feminină.
A fost de nesuportat.
Ultimul lucru pe care-I vreau este vreun pămpălău sentimental.
Vreau doar să mi-o tragă cineva fără nici o obligație. Doar atât.
Sunt sensibilă și deșteaptă cât pentru doi.
Un masaj?
Vrei un masaj? Musulmanul trebuie să facă plecăciuni spre Mecca?
Carmelitul (călugărul) tânjește după Speciile Sfinte?
- Ești pentru prima dată aici? - Da...
Nu știu dacă mai crezi în acte de bunătate...
dar dacă da, fă-i o bucurie acestui bătrân.
Fă-i un masaj adevărat.
Vei fi răsplătită pentru asta într-o viață viitoare.
Sunt în Rai deja?
Ești al meu Valkyrie, a mea splendoare?
O ce bucurie!
Nathalie n-a venit.
Păcat. Tatăl tău se simte tot mai rău.
- Știi unde este Nathalie? - N-am nici cea mai mică idee.
- A dispărut. - Te- am avertizat.
- S-ar putea să mă întorc. - Înainte de 11.
N-ar trebui să fac asta.
Aveai dreptate. Mi-ai spus să n- am încredere în tine.
Și dealerul tău mi-a spus același lucru.
Trezește-te. Avem un contract.
- Ce contract? - Eu cumpăr marfa, iar tu ai grijă de tata.
- Ce-i cu el? - Așteapta.
Venim.
Onorezi contractul!
- Asta-i greu omule. - Aveam o înțelegere. Mă bazez pe tine.
La piață... tatăl meu... Îl știi pe tatăl meu...
Vrei să facem schimb de părinți? Eu, mi-am făcut viața.
Un tânăr perfect.
O carieră strălucită.
Parte materială excelentă.
Sunt imperfectă. Este trist. Este foarte trist..
Unde ai fost? N-am știut ce să fac.
- Ia o lingură. - Ce?
O lingură.
Umple-o până la 30.
Nu reușesc.
- Ce-i asta? - Nu întreba, n- avem timp.
Trebuie să mă ajuți. Te implor. Dă-i asta.
Are nevoie de asta. Te rog, am să-ți explic mai târziu.
- Ce-i în ea? - Heroină.
Te implor.
- Închide măcar ușa. - Așa voi face.
- Doar de data asta. - Se va termina în curând.
E mai bine?
Am stat pe debarcaderul tău. N-a fost niciodată mai vesel ca atunci la lac.
- Deci putem împrumuta casa? - Bineînțeles, să aduc cheia.
- Ce-s astea? - Cheile de la casă
Pentru ce?
Am să-I las pe Sebastien s-o folosească. Vrea să-I ducă pe Remy.
- Fără să mă întrebi și pe mine? - Îmi pare rău.
- Eu am decorat-o. - Asta-i adevărat.
Orele de la Ikea, alea nu contează.
Sau draperiile pe care le-am făcut?
Împrumuți casa noastră unor străini fără să întrebi!
Remy nu e un străin.
Ăsta-i motivul din care Nicole a divorțat de Tom Cruise!
El împrumuta casa lor din Colorado oricui.
Voi împrumuta casa prietenului meu, Reamy, iar tu taci din gură.
Dacă așa se pune problema, nu voi mai sta nici măcar o secundă.
Voi lua fetele și voi pleca.
Îmi pare rău. Las-o baltă, ne descurcăm noi.
În nici un caz. Folosește-o când vrei.
Nu-ți face griji. Întotdeauna este așa. Asta-i viața.
Merci.
Nici o veste de la Sylvaine?
Nu, am sunat până și la vaporul din Chile.
- Sper că este în regulă. - Este, probabil e din vina conexiunii.
Pacificul este mare.
La revedere.
Acceptă misterul și vei fi salvat.
Spune că-I iubești.
Spune-i și atinge-I.
- Bea asta. - Chiar acum?
Uite. Methadonul este o treabă serioasă.
- Am încredere în tine. - Bea una în fiecare zi.
Doar una. Nici mai mult, nici mai puțin. Revino Luni.
Dacă dai greș, te-am scos din program.
- Tot nu pot veni până la termen cu ea. - Știi doar că trebuie.
Nu pot să accept asta.
Asta-i situația. Așa-i legea.
În momentul în care închizi ochii...
multe alte milioane vor muri și ele.
Însă nu voi mai fi aici. Eu. Voi fi plecat definitiv.
Dacă măcar aș fi învățat ceva.
Mă simt la fel de neajutorat ca și în ziua în care m-am născut.
N-am găsit nici un scop. Este...
Trebuie să caut.
Trebuie să continui să caut.
Am fost tot ce se putea.
Separatiști, independenți, suverani, co-suverani.
Mai întâi am fost existențialiști.
Citeam Sartre și Camus.
Apoi Fanon, am devenit anti-colonialiști.
- Citeam Marcuse și am devenit marxiști. - Marxiști-Leniniliști.
- Trotskyiști. - Maoiști.
După Solzhenitsyn ne-am schimbat. Eram structualiști.
- Profitori. - Feminiști.
- Democrați. - Există vreo dogmă pe care n-am venerat-o.
- Cretinism. - Dumnezeule nu. Gândește-te la Guo Jing.
- Cine era? - Un arheolog cu o fustă mare.
Chiar și tu-ți amintești.
În anii 70, China și-a deschis porțile spre Vest.
A intrat într-o perioadă de schimburi culturale.
Universitatea și-a trimis cel mai de încredere radical, pe mine...
Am intrat în restaurantul hotelului. Am văzut-o și am murit.
Frumusețe ce ar putea distruge și armata de 7000 de soldați a împăratului Qin
Am comandat niște ceai și am vorbit puțin.
- Ne vedeam făcând lotus Pekinez. - Dragonul Szechuan.
Ca să par mai interesant...
Am spus: "Țara ta are atât de multe realizări.
Suntem atât de invidioși. Revoluția voastră culturală este fenomenală!"
Minunații ei ochi negri au sclipit.
Eram speriat de faptul că se gândea că:
"Este fie de la CIA sau cel mai mare dobitoc din Vest".
Se terminase cu lotusul și cu dragonul.
Timp de doi ani a făcut curat la porci într-o tabără de re-educare.
Tatăl fusese ucis, iar mama se sinucisese.
Iar un dobitoc franco-canadian care văzuse filmele lui Jean-Luc Godard...
și care citise Philippe Sollers...
spune că Revoluția culturală chineză, este minunată!
Prostia nu merge mai jos de atât.
Simplism voluntar.
Omletă cu caviar și trufe proaspete.
Din Toscana.
Și să stai în Italia, la Castello Banfi Excelsus, o modestă podgorie.
- De ce eram atât de fraieri? - Am putea presupune prostia congenitală?
- Deloc. - Inteligența nu este o treabă individuală.
Este colectivă, națională, intermitentă.
O nouă teorie!
Atena, 416 ÎC Euripide și a sa Electra.
Doi rivali sosesc și ei, Sofocle and Aristofan.
Și doi prieteni, Socrate și Platon. Inteligența era acolo.
Florența, 1504, Palazzo Vecchio...
pe doi pereți opuși, doi pictori: Leonardo da Vinci și Michelangelo.
Un ucenic: Rafaello. Un conducător: Niccolo Machiavelli.
Philadelphia, SUA, 1776- 1787.
Declarația de Independență și Constituția.
Adams, Franklin, Jefferson, Washington, Hamilton și Madison.
Nici o altă țară nu a fost atât de binecuvântată.
Eu m-am născut în Chicoutimi, Canada, în 1950.
Este o minune că tu nu ești și mai prost.
În 1950, toți erau proști, în Atena și Chicoutimi.
În Italia ai fi susținut "Căștile Roșii".
Acum este Berlusconi.
Philadelphia I-a votat pe George Bush.
Vezi nu ești chiar așa de prost.
Inteligența a dispărut, și ar putea dura o veșnicie până se va întoarce.
De la Tacitus la Dante cât a fost, 11 secole?
- Arabii au menținut inteligența în viață. - Adevărat.
Nu ți-e foame?
- Nu cobor. - Tu?
Nu merci.
Nu credeam că voi vedea ziua în care ai să refuzi niște trufe proaspete.
Alas, acea zi a sosit.
O gură de vin?
Beți în cinstea mea și spuneți-mi cât de bun e.
Mi-ar plăcea să închin asemeni lui Felix Faure.
De ce nu sunt surprinsă?
- Pot să visez. - Cine era? De ce?
Binecuvântat fie Felix Faure, Președintele Republicii Franceze.
Inima i s-a oprit...
în timp ce amanta sa, minunata Doamnă Steinheil, era îngenucheată în fața sa...
în timpul celui mai glorios sex oral din toate timpurile.
- Dumnezeule! - Inamicii spuneau:
"Ea la posedat, pe așa-zisul Cezar și acesta a făcut infarct!"
De aici încolo Doamna Steinheil era cunoscută ca "sărutul morții".
Ar trebui să fiu atât de norocos!
Nu suntem noi de vină dacă inima ta e de neoprit.
Aș vrea să-ți reamintesc că la un anumit moment dat...
i-am avut pe mulți alții aici...
care te-ar fi zburat cu vrednicie, cu destulă forță pentru a răsturna o trăsură.
Ce știi despre băieți suflători?
Pai, domnule, eforturile noastre au primit nenumărate laude.
Dumnezeule, dar greu de înghițit este.
- Sunt frânt. - Du-te la culcare.
- Nu vi și tu? - Nu și în seara asta.
În Evul Mediu, manuscrisele...
Barbarii, peste tot, mâine...
Prințul lor se apropie.
Încerci să fii amuzantă?
Sunt speriat.
Vom face ce vrei. Este decizia ta.
Știi ce-ți doresc?
Să ai un fiu la fel de bun cum am avut și eu.
- Ai auzit ceva de la Sylvaine? - Nu.
Spune-i că m-am gândit la ea.
Te iubesc.
Nu cu mult timp în urmă am trecut peste tine fără să te întreb.
- S-ar putea să te fi părăsit. - Și eu presupun la fel.
- N-am fost aici azi. Nu m-ai văzut. - Bineînțeles.
Asta tocmai a sosit.
Pe un vas, îl numești ochiul răului...
O izbitoare strălucire - un aisberg -
în noapte, un foc dintr-o scurgere de petrol...
A trecut prea mult timp de când nu te-am văzut.
Tăticul meu, Papuschka mea...
Mi-ai lipsit pe tot parcursul vieții.
Spune-ți că am ajuns o femeie fericită, mi-am găsit locul.
Nu știu cum ai făcut-o, dar ai reușit să-ți exprimi dragostea ta de viață...
Tu și mama ați crescut niște copii deosebit de puternici. Este un adevărat miracol...
Știi, primul bărbat din viața unei femei este tatăl ei.
Vei fi întotdeauna alături de mine.
Prieteni, Să împart umila mea viață alături de voi a fost o adevărată onoare.
Voi lua zâmbetele voastre alături de mine.
Remy, Remy...
Omul vieții mele.
Îngerul meu protector.
A fost o onoare să vă cunosc.
Plăcerea a fost de parte mea, domnișoară.
Mama nu vrea să locuiască aici.
Nu trebuie să-I vând. Te poți muta pentru moment.
Dacă ar fi fost om
Istorie și Utopie
Te iubesc.
Traducerea și adaptarea Patronu (patronu@post.ro)
TVQS (Tv Quality Subtitle)